Săptămâna trecută,
Flash Gordon a apărat-o pe regina-vrăjitoare Azura
de atacul Piticilor Morții.
Paul, care sa autoproclamat Regele Tărâmului Magic Albastru
i-a oferit lui John, Omul-Uliu, conducerea armatei...
Hai, du-te, Paul.
Să nu stai mult.
Paul?
Paul!
Traducerea și adaptarea: Larra & veverița_bc @ www.titrări.ro
Sincronizarea: Leytto @ www.titrări.ro
San Diego, California Prezent
Mi-a făcut cu ochiul!
Îmi place aici. Mi se pare așa...
- Normal! - Da.
Suntem la 8.500 km de casă și, totuși, mă simt ca acasă.
Știu ce vrei să spui. Niciodată nu m-am distrat atât.
Mă bucur că am venit, Clive.
Clive?
- Îmi permiți? - Te rog.
Eram chiar acolo...
Se numește Vampirul Negru. Ai grijă! Mușcă.
- Cât costă? - 1.349,99 dolari.
- O cumperi? - Pe naiba!
Corect.
Nu-mi vine să cred că îl vom cunoaște pe Adam Shadowchild.
Știu. E cel mai tare om din lume.
Următorul...
Bine ați venit, prieteni.
Voiam să vă spun că trilogia Planet Fall
mi-a influențat enorm viața și munca.
Nu-mi spune... Ești scriitor.
Da, sunt.
A câștigat un premiu Nebula în 1992.
La categoria cea mai bună poveste a unui tânăr sub 16 ani.
Lucrez la o continuare.
Mi-ar plăcea să văd ce ai scris. Dar nu azi.
E o chestie juridică... Sunt sigur că e bună.
Ce copertă minunată! Trei sâni...
Super!
- Graeme... e desenatorul meu. - Eu sunt artistul...
Sper să îl termin curând.
Întâmpin câteva probleme cu sfârșitul.
Un om înțelept a zis cândva:
"Trebuie să torci un fir bun pentru a țese un vis. "
Cine a spus așa ceva?
Eu. Doar ce am spus asta.
Mai departe, băieți.
Da.
- Mi-a făcut plăcere. - Nu...
Mulțumesc.
- Ați cumpărat cartea? - Atunci, la naiba cu voi!
Hai să facem o poză cu el.
Gata?
- E rulota? - Da...
Are două paturi single, nu? Am avut o problemă la hotel.
Excelent! Mulțumesc. Și eu vă doresc o zi bună.
- A ajuns? - E în parcare.
- Adică la parcaj? - Logic...
Am zis asta cu accent american.
Nu-mi vine să cred că suntem aici, în America.
- De când visăm la asta? - De când eram mici.
Acum suntem bărbați în toată firea.
Pizza!
Bună!
- Bună seara, dle. - Intrați.
- Unde pot lăsa asta? - Pe pat, sau...
Sunteți în luna de miere?
Nu!
A fost o încurcătură la rezervare.
- Călătoriți? - Da.
Cum să încheiem mai bine Comic-Con-ul,
dacă nu cu un tur al celor mai celebre spitale OZN din SUA?
Poftim?
Plecăm de la Area 51 și cutia poștală neagră din Nevada,
apoi la Camp Birdie, Apache Junction și, în final, la Roswell, New Mexico,
unde a avut loc faimoasa prăbușire din 1947.
- Toți știu asta. - Încetează!
Acolo se presupune că au aterizat.
Dar de ce ar recunoaște că s-a prăbușit, dacă s-a prăbușit în altă parte?
Nu ne înțelegem. Hai s-o lăsăm așa.
Din nou...
Tu crezi în extratereștri?
Cum adică?
Hai să-ți fac loc aici...
Să-ți fac loc. Nu vreau să pătăm harta cu grăsime de la pizza.
Ar trebui să ne culcăm. Plecăm devreme mâine.
Da.
Ce crezi că o să visezi?
Despre drumul lung și aventuri. Așa ceva.
Da...
- Tu? - Wonder Woman.
- Te rog, nu. - Bine.
- Ești gata? - Da.
Bine, și...
Trei, doi, unu...
A fost uimitor.
Prietene, a fost doar începutul.
Poftim.
Nu e a noastră.
Nu?
Nu. Aia e a noastră.
Orci nenorociți!
Aia.
Oameni!
Zona 51, Nevada.
Restaurant. Micul extraterestru.
Zâmbește.
"Privește cerul" sau "Extraterestru la bord"?
- "Extraterestru la bord." - Bine.
Dacă sunteți siguri.
- Și cum a fost la Comic-Con? - L-am văzut pe Adam Shadowchild.
Cine naiba mai e și ăsta?
- A scris Evolution Pangenesis. - N-am citit-o.
- "Jenny Starpepper și Mâna de Alamă"? - Nu.
- "Amanta Robotului"? - Prefer filmele de dragoste.
- E un fel de film de dragoste. - Între o femeie și un robot?
- Da. - Sunt perfect de acord!
Vin mulți împătimiți ai extratereștrilor pe aici?
Câțiva.
Tu crezi?
Da, categoric.
S-au întâmplat multe lucruri ciudate pe aici.
Ar fi păcat să fim singurele suflete din univers.
Teoria probabilității sugerează contrariul.
Sunt 200 de miliare de galaxii în universul știut.
Te pune pe gânduri, nu?
Adică?
Unde e toată lumea?
V-am prins.
V-ați hotărât ce mai vreți?
- Aș dori inca o cafea. - Bine, dar tu?
- Aș dori un frape ET. - Vrei și artificii?
Să înțeleg că da.
Mă duc la toaletă.
Amuzant.
Stătea deasupra și făcea așa...
Ce?
Pe tine nu te cunosc.
Cum crezi că ne simțim? Te porți urât cu mine...
Am ținut un extraterestru în mână.
Glumesc!
Dozatorul de săpun în formă de extraterestru e genial!
- Ce? - Vine!
Salut, băieți. Ce mai faceți azi?
Ce-i ăsta? Bar de homosexuali?
Nu, doar un loc în care poți mânca și vorbi despre extratereștri.
Pare a fi bar de homosexuali.
Suntem doar prieteni.
- Să vă aduc două beri? - Bine.
Lasă...
Mulțumim.
Unde plecați?
Nu te uita cu ochii ăia dosnici la mine!
Am uitat abțibildul!
- Ce ți-a luat atât? - Am lipit abțibildul.
- Nu erau foarte prietenoși. - Nu sunt genul meu de oameni.
Nu cred că-i vom revedea.
- N-ai lovit mașina lor, nu? - Nu.
- Să ies să mă uit? - Nu!
Autostrada extratereștrilor
Cutia poștală neagră.
E cel mai tare lucru pe care l-am văzut vreodată!
Mai ții minte când am căutat-o pe Google pe PC-ul mamei tale
și a sunat telefonul și ai crezut că e FBI-ul?
N-am crezut că e FBI-ul.
- Ai început să plângi. - Din cauza decalajului orar.
Fusesei în Bruxelles.
Stai lângă ea.
Zâmbește.
Dă-ți seama, să treacă pe lângă noi o navă.
Ar fi uimitor, nu?
Să se oprească deasupra noastră
să ni se magnetizeze monedele din buzunare și să avem arsuri solare.
Și dispare imediat.
Zâmbește!
Ce-ai face dacă ar ateriza?
Primul contact e o responsabilitate majoră, nu?
Ei au intenții pașnice, iar noi suntem făcuți arșice.
Noi nu procedăm așa.
Crezi că sunt bărbații ăia?
Nu...
Am văzut destul.
Fugi!
- Ne ajung din urmă! - E ca în "Eliberarea"!
- Ne vor rupe mâinile! - Nu vreau să-mi rupă mâinile!
- Am nevoie la toaletă! - Doar ce ai fost!
Nu ți se întâmplă așa ceva în fiecare zi!
- Ne depășesc! - Vrei sa-i lovesc?
Dar garanția?
Nu sunt ei!
Doamne!
A fost groaznic!
Îngrozitor!
Alo!
Ar trebui să suni la poliție.
Sună.
N-aș face asta, în locul tău.
Lasă jos telefonul.
Rahat...
- Ce i-ai făcut? - Nimic, a leșinat.
Tu l-ai făcut să leșine!
Nu mi-am setat fazorul pe leșin.
Ai fazor?
Nu! Uite...! Ascultă.
Am nevoie de ajutorul vostru.
Urcă-l în dubă...
Ești extraterestru!
Pentru tine, da.
O să recoltezi ceva mostre din noi?
De ce crede toată lumea asta? Ce fac? Recoltez vânturi?
- Câte pot învăța de la un fund? - Ce?
Îmi pare rău. Cum te numești?
Graeme Willy.
- Pe el cum îl cheamă? - El e scriitorul, Clive Gollings.
- Bine. Eu sunt Paul. - Paul?
Da, e o poreclă. Ne-am prăbușit pe un câine...
Putem să-l urcăm pe scriitor în rulotă și să plecăm de aici?
Dacă nu mă ajuți, voi muri în drum, aici!
Dar avem un program încărcat.
Trebuie să riști. Ce zici?
- Bine. - Bine! Perfect! Grozav!
Ajută-mă să-l apuc!
- A făcut pe el. - Are vezică de copil.
Mirific!
Nu poți merge mai repede?
- E limită de 110 km pe oră. - Dă-o naibii de limită!
De fapt, nu! N-o da în bară.
Te-ai gândit bine.
Să nu ieșim în evidență...
De ce te înțeleg? Folosești vreun router lingual?
Vorbesc engleză, idiotule!
- Ce urât din partea ta... - Da, n-am vrut.
Sunt în șoc. Am avut un accident grav.
A fost vina ta.
Nu ajung la pedale. Am picioarele prea scurte.
Am folosit frâna de mână, da?
Îmi pare rău. Sunt în stare de șoc.
Înțeleg că ți se pare foarte ciudat. Poartă-te și condu normal.
Trebuie să ne îndepărtăm cât mai mult de Barosan.
Zoil, ce se întâmplă?
- A dispărut. - Rahat!
- Cred că e într-o mașină. - Cum adică?
- Urme de cauciucuri. - Nenorocitul a răpit un băștinaș?
- Ar putea fi doi. - Nu e o coincidență cam mare?
- Crezi că l-a ajutat cineva? - Poate a luat legătura cu ai lui.
E posibil să îi vină în ajutor. Trebuie să scoatem artileria grea.
Crezi că e o idee bună? Nu avem nevoie de agitație.
Poate că ai dreptate.
Am doi începători în misiune la 75 km nord de tine.
Îi pun să blocheze drumul.
- Sunt civili. Nu mă pot ocupa eu? - Ai putea avea nevoie de ajutor.
Să nu le spui nimic. Nu vreau martori.
Drumurile astea sunt înșelătoare noaptea.
Au loc multe accidente...
Îmi place cum gândești. Rezolvă problema.
Am primit altă misiune.
Super! Dar sandvișul?
- A spus că îl putem împărți. - Ce bine...
Îmi era un pic foame.
Îmi place la nebunie fisticul. Le urăsc pe alea închise.
De obicei, eu le mușc.
Nu, nu face asta. Dacă nu se deschid singure, le arunci.
- Poate la midii. - Nu, la fistic.
- Încetează! Ce faci?! - Graeme! Prinde-l de picior!
Lasă-l, e în regulă! E prietenos. Îl cheamă Paul.
Pe extratereștri nu-i cheamă "Paul. "
Vorbești în klingoniană? Ciudat psihopat!
Paul e de pe o planetă mică în partea de N a galaxiei Andromeda.
Mulțumesc!
- Arată prea evident. - Și am un motiv, Clive!
De 60 de ani, omenirea a primit imagini cu fața mea pe tricouri și chestii...
Asta ca să nu îți plesnească vreo venă dacă mă vezi.
Nu mi-a plesnit nicio venă!
Încetează! E jorful meu ăla!
Scoate-ți degetele de-acolo! Dacă mă infectezi, ești mort!
- Doamne! - Rahat!
Paul.
Paul?
Cred că asta e. Dar ce căutăm?
Nu știu...
- Ce căutați în state? - Suntem în vacanță.
Am fost la Comic-Con.
Îl știți pe Benny Hill?
Nu.
Doamne! Ia uite!
- Ce? - Uită-te!
Ăștia l-au cunoscut pe Adam Shadowchild.
Cine naiba mai e și ăsta?
A scris "Practică pe Jupiter".
Ce?
"Jenny Starpepper și Gibonul Uriaș Alb"?
"Noaptea Moliilor"?
Despre ce vorbiți?
- Cum e? - Intens.
- E un artist. - Dă-mi să văd.
Ce-i asta? Pornografie pentru ciudați?
E romanul lui Clive.
Bine. Uite! Trei sâni.
Super! Trebuia să-i puneți patru sâni.
- Ești bolnav... - Ziceam și eu.
- Crezi că asta e? - Mă îndoiesc.
- Ce-ai mai găsit? - Mai nimic. Niște blugi uzi.
- Sunt ai lui Clive... - Taci...
- Bine, puteți pleca. - Mulțumim.
Dar îmi puteți spune ce căutați?
Nu.
Haide, Graeme.
- Bravo, Dirty Harry! - Te-ai prins?
A fost bine, nu?
- Bine? A fost incredibil! - Da, așa e.
A fost ceva...
- Cred că a mers bine. - Analizezi prea mult.
- Crezi? - Da! Le tremurau pantalonii.
E clar ce s-a întâmplat, nu?
Da?
Guvernul a folosit o vopsea neuro-toxică pe cutia poștală.
Am avut halucinații. Nu era niciun extraterestru, logic.
Greșit!
Ți-a dispărut scula.
Ți-au dispărut bilele.
- Nu! - Ce-i?
Nu fi copil!
- Mi-ați văzut pantalonii pe undeva? - Cum ai devenit invizibil?
- E o reacție de camuflare. - Ca Predator?
Exact, dar pot să fac asta doar când îmi țin respirația.
- Și poți face asta oricând? - Oricând vreau eu.
Face exact ca el.
Sunt singurul sănătos din mașina asta?
Îți convine să te întorci la Area 51.
Noi vom fi arestați pentru ascunderea unui fugar și vom ajunge la Guantanamo.
Mă duc să aduc niște covrigi și cafea. Vă las să vorbiți.
Ce ai, Clive?
E un extraterestru în bucătărie care pregătește covrigi și cafea.
- Preferai ceai? - Nu!
Da, pentru că ceaiul e ciudat în America.
Lasă plicul acolo.
Ce e ciudat, Graeme, e că am luat un extraterestru de pe drum
și ție nu ți se pare nimic anormal!
Covrigi și cafea!
Marmite!
E în pericol. Are nevoie de noi.
Câteodată, trebuie să riști.
Dacă ne trezim că ne introduce o sondă în anus?
Se pare că nu fac așa ceva.
Vreți vreunul?
Nu vrea nimeni?
48, 49, 50. Dacă nu ești gata, nenorocitule...
- Unde e celălalt? - Nu știu, domnule.
Haggard!
Ne scuzați, jucam...
Haggard!
La dracu.
Drăguț.
Poartă-te frumos! Treci încoace. Are insignă.
Ne jucam "ascunsea". Avem mult timp liber.
Eu mă ascundeam.
- A fost ceva trafic pe aici? - Nu, doar câțiva țărani.
Doi ciudați într-o rulotă...
- Ciudați? - Da, veneau de la Comic-Con.
L-au întâlnit pe Adam Shadowchild.
- Cine naiba mai e și ăla? - A scris "Celula 431".
"Jenny Starpepper și Camera Rotitoare".
Știi că ești un om matur, nu?
Te razi, plătești taxe, ai păr pubian...
Toate astea, dle.
- Ați verificat vehiculul? - Da, dle.
- Și ce-ați găsit? - Mai nimic.
Doar o carte cu o femeie verde cu trei sâni.
Trei sâni...
Trei sâni. Mirific!
Și niște blugi uzi. A făcut pe el.
Stai așa.
Nu știu dacă era o problemă de sănătate...
Idioților, vreau toate detaliile despre ciudații care au făcut pe ei.
Plecăm.
- Dar blocarea drumului? - N-a mers.
Sunt exact lângă tine.
Hei!
Să luați niște Rieces Pieces! Da! Mulțumesc.
Am auzit că era agitație pe drum.
Eu n-am auzit nimic.
- Da, i-au trimis pe băieți. - Da.
Ce-ai luat acolo? Pune-le înapoi.
Lasă gogoșile și laptele.
Și burrito, Cheetos și Fritos.
- Dar bombonelele lui Paul? - Grăbește-te.
- Păstrează restul. - Sigur, mersi.
- Aia e a voastră? - Poftim?
- Rulota? - Da...
E a noastră...
- De unde sunteți? - Din Anglia.
Am auzit de Anglia. Voi n-aveți arme.
Nu prea, doar fermierii.
Și cum împușcă poliția oamenii?
Încearcă să n-o facă.
15,58 de dolari.
20. Păstrați restul. Donați-l...
Uimitor! Polițistul n-a bănuit nimic!
Clive, n-ai făcut pe tine.
Nu vreau să fiu rău, dar ne ceri cam mult.
Doar ce ne-am cunoscut. Nu știu unde mergem și de ce.
Nu ne datorezi o explicație?
Cu cât știți mai puțin, cu atât mai bine.
Nu vreau să fiți trași la răspundere.
Am crezut că sunt musafir la bază, dar, de fapt, eram prizonier.
Nu vă faceți griji, totul va fi...
Rahat, ce m-a speriat!
Săraca...
N-aveai ce să faci.
Ce faci?
Uită-te.
E un miracol!
Ce dor mi-a fost!
- De ce ai făcut asta? - De ce aș mânca o pasăre moartă?
Haideți și voi!
11:00, 12:00! 11:00, 12:00! Dați ceasul cu o oră înainte.
Haideți! E distractiv!
Dacă vă gândiți bine, e călătoria în timp.
Ora 11, ora 12...
- Dă-mi să văd! - Nu, stai nemișcat.
Mă desenezi ca pe franțuzoaicele tale, Jack?
Glumesc. Dar să nu mă faci gras, da?
Gravitația adaugă câteva kilograme.
- Paul, te pot întreba ceva? - Da.
- I-ai făcut așa ceva unei persoane? - Da, am mâncat mulți oameni.
Glumesc, uriașule.
Nu, adică să-i "repari".
Nu, nu un om mort.
O pasăre e una. Un om mort e complet altceva.
E periculos pentru mine. Pot lua rănile asupra mea...
Scuze, te plictisesc? Ai mai auzit-o pe asta?
Ești obosit, cârnatule?
Nu-mi spune așa de față cu el.
- Ești obosit? - Sunt frânt.
Știi ceva? Toți suntem obosiți. Să oprim undeva diseară.
Suntem fugari, Paul. Nu vreau să aștept
să mă pipăie bărbații în negru.
Găsim un loc liniștit și nu atragem atenția.
- Unde mergem, Paul? - Vei ști când ajungem.
Doi tipi ciudați... Au comandat ceva ciudat?
Ciocolată...
Zoil, raportează.
Le-am dat de urmă la o benzinărie în orășelul Eli.
Cred că e într-o rulotă cu doi tipi din Anglia.
- New England? - Nu, din vechea Anglie.
- Ciudat... Sunt din MI6? - Nu. Sunt doi ciudați de la Comic-Con.
Puștiul surorii mele a fost acolo.
Ciudat homosexual.
Zoil, ceva nu e în regulă. Cred că a fost ajutat din interior.
Vreau ca ciudații să fie eliminați și pe idiotul ăla verde în borcan sau mort.
Ne apropiem, sunt sigur. În 24 de ore, va regreta că a ajuns pe Pământ.
Am ajuns.
Arată bine. Nu pare să fi fost ucis nimeni aici.
- E cam liniște. - Lasă ca e bine, Graeme.
Liniștea e prietena noastră.
Salutare!
E o fată afara.
Bine, deschid eu.
Suntem doi tipi normali, într-o excursie în vestul Americii.
Nu cred că te-a auzit.
- Vorbeam cu tine. - Scuze.
Bună! Sunt Ruth Buggs.
Bună seara, Ruth. Eu sunt scriitorul Clive Gollings.
El e prietenul și colegul meu, dl Graeme Willy.
Ai vreun loc liber?
Desigur, în zona 9. Vă costă 25 de dolari pe noapte.
Voi avea nevoie și de niște acte.
Desigur.
Suntem doar niște tipi normali
într-o zonă nu tocmai turistică a Americii.
- Ce interesant! - Știu.
Poftim. E pașaportul meu.
Marea Britanie. O iubesc!
- Ai fost vreodată? - Nu.
Ar trebui să mergi.
Nu! Mă refeream la Londra.
Vreau să merg în multe locuri.
Ruth! Mă sufoc aici!
Vin de dimineață să iau banii. O seară frumoasă!
- Mulțumim. - Pa!
Pa!
Ce drăguță era.
Însoară-te cu ea, atunci.
- Ce-a durat atât? - Am vorbit cu ei, tată.
Vorbești prea mult.
Îmi pare rău, tată.
Bună.
- Vrei o țigară? - Nu, mersi. Nu fumez.
- Pot să te întreb ceva? - Sigur.
- Tu și Graeme...? - Ce?
Știi tu...
Știi tu. Voi doi, împreună...
Înțelegi?
Nu știu ce vrei să spui.
- Sunteți homosexuali? - Nu!
- De ce ne tot întreabă lumea? - Eram curios.
N-ar fi o problemă dacă ați fi. Toți sunt bi pe planeta mea.
E vorba numai de plăcere. Înțelegi ce zic?
Ce cauți aici, Paul?
Eram într-o misiune și am avut niște probleme cu nava.
M-am cam prăbușit.
Am avut noroc că m-a găsit o fetiță, au venit băieții și m-au dus la bază.
Ce ai făcut acolo?
M-am relaxat, am dat sfaturi guvernului...
Nu numai guvernului.
Aș vrea să aibă o putere, ceva...
Ceva profetic.
Bine, Steven. Ce zici de ramificarea celulară?
Da! Nu știu ce-i aia.
Regenerarea țesutului deteriorat prin manipularea telepatică
a câmpului membranei intrinseci.
Ce înseamnă asta?
Înseamnă vindecare, dle Spielberg.
Da, vindecare! Poate ar putea atinge cu degetul...
Da, uneori, e mai bună varianta mai simplistă.
Ai încredere în mine!
Ai fi uimit câtă influență a avut în ultimii 60 de ani.
- Agentul Mulder avea dreptate. - Agentul Mulder a fost ideea mea!
- Serios? - Da!
Super!
Dă mai tare! Îmi place melodia asta.
Haide! Să vă vad, băieți.
Nu fiți timizi.
Da, uitați-vă la mine. Eu dansez.
Unduiți-vă! Alimentați focul!
Ruth! Rugăciunile!
Nu știu versurile.
Nimeni nu le știe.
Fraților, hai să ne facem praf!
Cine bate la ușă? Termină!
- De ce face asta? - Gura!
Bine, eu intru aici.
- Să nu ieși. - De ce aș face-o?
- Cine-i? - Ruth.
Să nu îndrăznești să deschizi ușa!
Bună.
'Neața. Pot să intru?
- Nu cred că e bine să intri. - Da, simte-te ca acasă.
- Nu sunt îmbrăcat. - Desigur, intră.
A fost totul în regulă?
- Da, a fost perfect. - Da, mulțumim. Foarte bine.
Unde-i celălalt?
Celălalt?
E în regulă. Nu taxăm la persoană.
Am văzut trei umbre dansând după rulotă aseară.
Da, celălalt.
Sunt la toaletă. Am mâncat prea mult fistic.
Am plătit pentru el.
- Ce tricou frumos! - Mersi. E de la biserică.
Iisus îl împușcă pe Charles Darwin.
- De ce l-ar împușca Iisus pe Darwin? - Din cauza teoriilor sale blasfematoare.
Sunteți credincioși?
Suntem savanți. Credem în ordinea biologică
în haosul fizic și chimic.
Dumnezeu a creat Pământul în șase zile, iar în a șaptea s-a odihnit.
Zău?
Sau poate e Dumnezeu, cine știe? E în aer.
Lumea are 4000 de ani și nu poate fi decât rezultatul unui proiect inteligent.
Ce porcărie!
Bine, atunci...
Atunci explică-mi cum ceva atât de complex precum ochiul uman ia formă!
Nu mă lua cu teoria complexității și alte tâmpenii!
Ceva atât de complex nu ia viață
fără intervenția unei ființe superioare.
Nu a luat viață!
E rezultatul miliardelor de ani de combinație a numeroase specii!
- Despre ce vorbești? - Despre evoluție, iubito!
- Blasfemie! - Blasfemie?!
Nimic din ce-mi spui nu-mi poate zdruncina credința
și siguranța că Dumnezeu a făcut Cerul și Pământul
și ne-a creat după asemănarea Sa!
- După asemănarea Sa! - Da.
Să te întreb ceva, atunci.
Cum îți explici persoana mea?
Se duce, cade. Prindeți-o...
Și aste e Jenga. (Joc de îndemânare fizica si mentală)
- De ce ai făcut asta? - A leșinat. Ți-am mai explicat!
- Dar acum trebuie s-o luăm cu noi! - Nu!
În America, răpirea unui creștin e mai gravă decât adăpostirea unui fugar.
Dar te-a văzut! Dacă o lăsăm aici, va suna la poliție!
Nu vor crede ciclopul ăsta credincios!
- O lăsăm în drum. - Nu putem risca!
O luăm cu noi și o scoatem afară.
- Ți-ar plăcea să o iei, nu? - Nu înțeleg...
Va fi bine. Suntem de treabă.
Dar pașaportul meu?
Doamne!
Nu!
Ruth, ce Dumnezeu...
'Neața!
Dă-i drumul!
Vai de mine!
Arată-te, drace!
- Unde ești? - Pașaportul!
Sari!
Ce? Pe planeta mea, sunt chiar mai mici.
Du-te naibii!
Ruth?
Ruth, vrei un ceai?
Unde sunt?
Uite cine s-a trezit.
Demon!
Ne pare rău, nu-ți vrem răul!
Îți dăm drumul imediat ce putem.
Ați fost păcăliți de un înger al Satanei!
- E malefic! - Sunt chiar aici... Fii serioasă!
Nu e malefic. E doar puțin nesimțit.
Îl ajutăm să ajungă acasă. E de pe altă lume.
Nu e decât o lume. A noastră. Cea creată de Tatăl Nostru.
Dacă te simți mai bine, existența mea nu dovedește decât
infirmarea teoriei lui Avram și a Dumnezeului iudeo-creștin
și toată teologia. Atât am vrut să spun.
Amazing Grace...
Ce au oamenii ăștia?
Ruth, ascultă-mă puțin.
- Te rog, calmează-te... - Nu pot conduce în condițiile astea.
Vorbește în mai multe limbi? Ce rahat!
Ce i-ai făcut?
Doar i-am transferat toate cunoștințele și experiența mea prin conexiune tactilă.
- Îmi faci și mie? - Mă obosește...
Te rog!
Mereu a știut ce se întâmplă în Battlestar Galactica dinaintea mea,
pentru că mă-sa avea cablu.
- Oprește! Îți arăt și ție. - În niciun caz! Fără spoilere!
N-am sunat la guvern! Am sunat la poliție!
Nu sunteți în măsură să judecați, dle Buggs.
- Diavolul ăla mi-a răpit fiica. - Cum adică diavol?
- Fiica dvs se numește Ruth? - Exact.
Am crescut-o singur de când a murit mama ei.
- Aveți vreo poză cu ea? - Da.
E ușor de recunoscut. Are o problemă la ochi de la patru ani.
N-ați dus-o la doctor?
Bunul Dumnezeu este singurul doctor de care are ea nevoie.
Am înțeles. Aveți vreun telefon
la care vă poate contacta fiica dvs?
Da, e în spate.
Peter Parker, poți lăsa camera pentru a rezolva cu telefonul?
Mă va suna dacă poate.
- Au luat-o spre est? - Da.
Va ieși de pe 191 când va ajunge la autostradă.
Du-te naibii!
Băieți, la mașină!
Mulțumim pentru timpul acordat.
Promite-mi că îl vei ucide, dle Zoil. Să-l ucizi pentru ce e.
Vom face tot posibilul.
- I-am văzut ochii. - Da...
E malefic.
Mergi cu Dumnezeu, dle Zoil.
Primele 48 de ore sunt cruciale.
Dle, ne spuneți ce căutăm? Da! Ce căutăm?
V-am spus că este o operațiune secretă.
Da, domnule, dar...
Dle, cred că e timpul să ne spuneți.
Fă ce îți spun eu, Haggard. Să-i găsim fetița moșului nebun,
până nu e prea târziu.
- Ruth, stai! - Lasă-mă în pace!
Te rog, stai! M-a apucat un cârcel!
Nu e posibil să fi venit din spațiu! Nu se poate! E din altă parte.
Ți-a arătat chiar el! Pot fi miliarde de civilizații inteligente în spațiu!
Și unde e toată lumea?
E unul chiar acolo!
Jalnic...
- Care-i problema ta, Clive? - N-am nicio problemă.
Eu sunt din spațiu, tu ești scriitor de SF.
Noi doi ar trebui să fim cei mai buni prieteni.
Nu e vina ta. E vina mea.
Asta era? Ești gelos pe ea?
Nu e doar asta.
Pe mine?
Pentru că am vorbit cu Graeme când dormeai?
Voiam să fie ceva special.
Am visat să te cunosc... de când am văzut "Eu și Mac".
Și am dat-o în bară.
Voi sunteți prieteni, el vorbește cu fete și îi place.
Eu ce fac?
Frate, asta e ceva special.
Doi ciudați mă întâlnesc pe mine. E mâna destinului!
Cui îi pasă că ai făcut pe tine?
Eu, când am văzut primul om, am vomitat.
Ciudați, cu corpul uriaș și capul mic de tot...
- Ești drăguț. - Nu...
Nu vrei și tu niște "dulceață"?
E vorba de cunoștințe și experiență. Ești scriitor. Te poate inspira.
- O să mă doară? - Doar dacă te împotrivești.
Deci tot ce am fot învățată să cred
e o minciună sfruntată!
Cum crezi că mă simt?
Doar că adevărul tău nu e cel adevărat, nu înseamnă că nu e adevărat, Ruth.
- Ușor de spus. - Chiar nu e.
Nu există Raiul, Iadul, binele, răul, păcatul...
- Pot să beau? - Dacă vrei.
- Pot să fac sex? - Poate.
- Pot să înjur? - Da.
Țâțe păroase, caca, vânturi, gaura fundului!
Ruth, nu știu dacă te ajută!
Ce faci?
- Oprește-te! - De ce?!
De ce să mă opresc?
Pentru că ai toată viața înainte pentru a încerca lucruri noi.
Nu înseamnă că ar trebui să mi le încerci mie chiar acum.
Ziceai că vrei să călătorești, să vezi lucruri noi. E șansa ta!
Cred că ar trebui să vii cu noi!
Și unde o să dorm?
Dorm eu pe canapea și iei tu patul meu.
În locul tău, însă, aș împinge șervețelele cu un pix, pentru că am fost răcit.
Ruth a decis să vină cu noi.
Ce tare!
Mă duc să mă împrospătez un pic.
Ruth! Așteaptă.
Tu parcă nu fumai.
Voiam să-ți mulțumesc.
Știu că a fost ciudat pentru tine, dar mi-ai salvat viața și îți sunt dator.
Apropo, ce-ai acolo?
Membrană epiretiniană severă complicată de gaura maculară din cavitatea stângă?
De unde știai?
Am ghicit și eu. Pot să mă uit un pic?
Ce scria în Vechiul Testament? Ochi pentru ochi?
- Stai, nu știu... - E în regulă. Ai încredere în mine.
- Nu știu. - Ai un pic de credință, da?
Cum ai făcut asta?
Se numește evoluție.
- Graeme? - Da.
Dumnezeule!
Ești bine? Hai, mută.
- Bine. - Fir-ar!
Tu ești cel mai bun lucru pe care l-am invadat vreodată.
Fiți atenți!
E ușor.
- Trage de volan foarte încet. - Parcă am fi la curse!
Wyoming, ca nicăieri pe Pământ
Bună, somnoroaso!
Fir-aș să fiu! A fost cel mai al dracu' somn din viața mea.
Am impresia că tu nu prea ai înjurat până acum, Ruth.
Ca să înjuri cum trebuie, tre' să-ți alegi bine momentele.
Ar trebui să oprim ca să mâncăm. Nu i-e foame nimănui?
Normal, ce dracu'?!
- Ruth? - Pe scula ta cea groasă că da.
Mișto!
- Eu mor de foame. - Și ce-i nou în asta, umflatule?!
Asta nu-i grăsime, ci putere.
- Putere de gras. - Ești mojic.
- Ar trebui să-l sun pe tata. - Poftim?! De ce?
Sunt plecată de-o zi întreagă.
Dacă o să sune la poliție, o să ne caute.
Dacă nu-l sun, sunt mari șanse să ajungem toți în Orășelu' de Rahat.
- Începi să te pricepi. - Mersi, Albiță.
- Nu stau mult. - Bine, dar să ai grijă.
- Dră Buggs? - Da.
Ascultați-mă cu mare atenție. Spuneți-mi unde sunteți.
Cine ești?
Sunt agentul Zoil.
E foarte important să știu unde sunteți și unde vă duceți, dră Buggs.
Nu pot să vă spun. Nu știu...
Ați fost răpită, iar individul cu care călătoriți e foarte periculos.
Nu, nu e periculos. E cam obraznic și înjură des.
De câteva ori, chiar l-am surprins scărpinându-se la boașe lui de astronaut.
Vă rog să mă ascultați. Tatăl dvs e extrem de îngrijorat.
Noi vrem să vă ducem acasă, dră Buggs.
- Mi-a arătat niște lucruri... - Vorbește despre boașele lui!
Eu încerc doar să te ajut, Ruth.
Nu mai știu ce să cred. Sunt foarte dezorientată.
- Am găsit-o pe târfă! - La naiba, Haggard!
- Mai încet, scumpete. - Scuze, trebuie să ajung la prietenii mei.
Unde te grăbești? Și eu am un prieten care ar vrea să te cunoască.
Și eu.
Oricât aș vrea să vă cunosc penisurile,
mă grăbesc. Scuzați-mă.
N-o să dureze mult, dulceață.
Nu va dura deloc mult.
Din moment ce sunteți atât de romantici,
poate le pot saluta puțin.
Ce dracu'? Rahat!
De ce ei face...
Boașele mele!
- Unde-i tatăl tău? - Trebuie să plecăm. Hai!
- Nu mai luăm pizza? - Trebuie să plecăm acum!
- Tu! - Fir-aș să fiu!
Sunt poponarii spațiului care ne-au belit mașina!
- Noi tocmai plecam. - Nu mă simt prea bine.
- Nu chiar acum... - Las-o în pace!
Rahat! Marinari!
- Să mergem. - Scuze!
Scuzați-mă, dnă!
Tată?!
Dă-te de pe bărbatul meu!
Ruth! Doamne! Ochiul tău!
- Hai să plecăm! - Cum rămâne cu tata?
Hai după ei!
- Unde fugi, fato?! - Lăsați-ne în pace, vagine idioate!
Nu așa vorbește o fată drăguță ca tine!
N-a mai înjurat până acum, să fiu sincer.
Lasă-mă pe mine, că vorbesc eu cu ei.
Rataților! E timpul pentru prelevarea de mostre.
Doar unul dintre noi a leșinat!
Rahat! Miliția! Hai să ne cărăm!
Îmi pare rău! Am răspuns la telefon. Știau despre noi.
Treceți în rulotă!
O să ne ajungă!
Scuze!
- Trebuie să ieșim de pe drum. - N-ar trebui să ne mișcăm, mai bine?
Nu. Exact asta se așteaptă să facem. Crede-mă. Numai un idiot ar opri acum.
Da! Oprește aici! E perfect!
- Poftim?! - Suntem idioți, ai uitat?
Și acum ce facem?
- Bem niște ciocolată caldă în pat. - Da' ce, ești bunica?
Eu n-aș putea să dorm. Sunt prea surescitată.
Da, și eu la fel.
Hai să luăm niște beri și să mergem undeva.
- Ce ziceți? - Și dacă te vede cineva?
Mai lasă-mă! O să fac asta.
Bine. Eu vin.
- Rocky? - Sigur.
- Bulwinkle? - Eu sunt un pic obosit.
Hai, nu fi pămpălău!
Bine.
Ia mâinile de pe mine!
Lăsați în seama noastră.
- Vă pot ajuta cu ceva? - Spuneți-mi ce s-a întâmplat aici.
A fost o răfuială clasică provocată de prea multă bere.
Ați văzut ceva neobișnuit?
Niște țărănoi din dubă plâng întruna.
Ați văzut ceva neobișnuit în seara asta, dlor?
Sunteți siguri?
- Mulțumesc! - Pentru nimic.
- Frumoasă vitrină. - E un mic cowboy, nu?
Să-ți spun eu ce-a fost amuzant.
Când m-ai sărutat azi.
- Scuze. - Nu...
Mi-am zis: "Dă-te de pe mine, violatoareo!"
- Poți s-o faci din nou. - Poftim?
Ziceam că poți s-o faci din nou, dacă vrei.
Serios?
Dacă vrei s-o încerci,
ar trebui s-o faci cu un prieten și nu cu un străin,
pentru că sunt mulți ciudați pe lumea asta.
Am de gând să mă sărut și să mă preacurvesc,
așa că mi-ai fi de mare ajutor.
Super!
- Acum vrei? - Nu chiar acum.
E bine și acum. Hai.
- Gata? - Să stau aici?
Ești gata?
Să-mi bag! Scuze! Credeam că leșin! Aici erați.
- Care-i treaba? - Niciuna. Stăteam și noi pe-aici.
Erau pe cale să se sărute. A fost jenant!
Să pui niște pantaloni pe tine, Paul.
Voi nu participați?
Nu, mersi.
Particip eu!
Ești sigură?
E destul de puternică asta. O am de la Armată.
- Asta l-a omorât pe Dylan. - Bob Dylan nu e mort!
Nu-i așa?
- Dă-mi. - Bine. Nu prea mult.
Câte un pic...
Un pic...
Nu-i așa de rea.
Sincer să fiu, durează un pic până devii euforic.
Mi-e foame! Ar trebui să prăjim niște cârnați.
Avem cârnați la noi?
Ce vrei să zici prin asta?
De ce mă urâți? Mergem să luăm niște cârnați?
Am viespi în creier!
O să-și revină ea. Așa am pățit și eu prima oară.
Paul, voiam să te întreb ceva... Ne cunoști bine acum, nu?
Da. Consider că suntem prieteni pe viață.
De ce te grăbești așa tare să pleci acum?
Conform celor din guvern, mi-am făcut datoria.
Le-am spus tot ce știu.
Singurul lucru pe care l-am ascuns e că am capacități ieșite din comun.
Vindecare, transfer de gânduri, camuflaj...
Ca să cultive capacitățile astea, au nevoie de celule stem de la mine.
Eu nu prea am chef de așa ceva.
Din fericire pentru mine, totuși, mai am un prieten în interior.
Așadar, am reușit să trimit un SOS în spațiu.
Oamenii mei erau pregătiți să mă ia,
dar, apoi, nenorociții au devansat procedura cu o zi,
iar planul meu s-a dus de râpă.
Ce s-a întâmplat?
Pe drumul spre laboratoare,
mi-am "curentat" escorta, i-am furat mașina și am fugit.
Apoi v-am găsit pe voi.
Și ce se întâmplă dacă ești prins?
Graeme, o să-mi scoată creierul.
Da, e nasol.
Îți strică tot cheful. Hai să mai animăm atmosfera.
Clive, când ți-ai tras-o ultima oară?
CollectorMania, Londra, 2008. Tipa îmbrăcată în Ewok.
Lui Clive îi place să și-o tragă cu urși spațiali!
Mai taci!
Serios, acuma. Fii sincer cu mine.
Cum a fost?
- Era foarte blănoasă. - Dezgustător!
Ce scârbos!
Hei, Clive.
Nu, Boomer, e interzis.
Clive.
- Hei! - Clive!
Hai, băieți! Să ne cărăm!
- Unde-i Ruth? - S-a întors la rulotă.
Normal! Poate să ne citească mințile!
Haide!
Băieți, cred că avem o mică problemă aici.
Nu pot să-mi țin respirația pe tot drumul prin oraș.
Așteptați aici.
Stai!
'Neața! Sunt agentul Zoil, de la Serviciile Secrete.
Pot să intru, să vă pun câteva întrebări?
S-a făcut.
'Neața.
- De ce ne ținem de mâini? - Ca să arătăm ca o familie.
Da, ca familia Friedman.
- Ai putea fi un pitic. - Tu ești obsedat de pitici!
Ba nu!
Purtați-vă și voi normal.
Suntem și noi niște oameni normali ce merg pe stradă alături de un cowboy mic.
Corect, Clive?
Clive?!
- Clive? - Haide!
Clive, ce faci?
- Da, omule! Ce dracu'?! - O vreau.
Nu zic că nu e un chilipir, dar nu mai suntem la Comic-Con.
E lumea reală.
Oricum nu câștigi nimic. O să se rupă la prima folosire. Hai!
- De ce s-o folosesc? - Hai să mergem odată!
Stați. Poate ar trebui să intrăm.
- Poftim?! - O să ne ascundem.
Tu te duci înapoi s-o iei pe Ruth și vii aici cu rulota în 10 minute.
Ești sigur?
Crede-mă.
'Neața. Sunt agentul Zoil, de la Serviciile Secrete.
Pot să intru, să vă pun câteva întrebări?
Nu se poate s-o facem chiar aici?
Bine.
Locu' ăsta e o adevărată harababură.
Am înțeles.
Îți zic. Trebuie să găsim un extraterestru.
Eu credeam că proiectul ăla e o vrăjeală.
Nu, acum totul are logică.
Treaba asta cu secreția, desenul pe care l-am găsit...
Despre ce crezi că vorbea fata aia aseară?
Fir-aș să fiu! Boașe de astronaut!
- Și cine are așa ceva? - Buzz Aldrin?
Fii serios.
Salutare, chipeșule!
Tu ești?
Tu ești pe copertă?
Nu.
- Cum te cheamă? - Keith Nash.
Încântat de cunoștință. Eu sunt Paul.
- Nu te-am speriat? - Da și nu.
Vă uitați puțin peste pozele astea? Spuneți-mi dacă-i recunoașteți
pe domnii ăștia doi sau pe fata cu un singur ochi.
- Doamnă? - Nu.
Deloc?
Chiar crezi că e vorba de un extraterestru?
Da!
- E super tare! - Știu!
E un magazin de benzi desenate?
- Nu vrei să intrăm? - Poate. Dacă ești cuminte.
De unde veniți?
Austin.
- Frumos oraș. - Da, așa e. Sunt o mulțime de lilieci.
C-ați zis?
Mulțumesc mult pentru timpul acordată, doamnă...
Darwin.
- Charlotte Darwin... - O zi bună vă doresc!
N-o să-ți vină să crezi.
Ar trebui s-o iei pe asta.
- Mersi! - Da, e chiar bună.
Super tare! Îmi place tupeul tău, Keith Nash!
Trebuie să plec.
- Mai vorbim. - Pa, Paul!
Să nu fii prins!
Drum bun!
Ce tare!
Cât costă aia?
Cu tot cu sabie, 299,99 de dolari plus TVA.
Da. O iau.
Hai, omule! Să mergem!
Vin imediat!
Trebuia să folosească cătușele.
Boașe de astronaut...
Ia-ți mâinile de pe dotările mele!
L-am găsit!
Bună!
O'Reilly!
Boule, era unu' cu o mască!
Doamne Dumnezeule mare!
Tre' să mă las de fumat!
Fugi!
La naiba!
Hai mai repede!
Uite, e ciudatu' ăla!
- Cine-i puștiulică? - Keith Nash. Calc-o!
Cine-i puștiu'?!
Fugi!
Ce se întâmplă? Ați aflat vreo informație?
L-am văzut pe extraterestru.
Era în magazinul de reviste. Tare hidos e! Era să fac pe mine!
Nu știu despre ce vorbiți.
Știi ce?
Cred că știi foarte bine despre cine vorbim.
M-am săturat să mi se tot ascundă...
Unde naiba s-a dus?
Ți-am deschis ușa și ție. Eu mi-o deschid singur.
A plecat cu ciudații ăia. Vii după noi, barosane?
Vă întoarceți la bază,
iar tati o să rămână în urmă, să facă treburile de adulți.
Acum spuneți-mi încotro a luat-o omulețul verde.
Pe autostrada de nord-est.
Să vă duceți direct acasă.
Îmi pare rău, băieți. E tata!
Tipul ăsta nu știe să renunțe! E de respectat treaba asta.
Hai, Graeme. Mergi mai repede!
- Calc-o până la fund! - Calmați-vă!
Nenorociții ăștia o să ne ajungă.
Am spus să vă calmați. Oprește!
- Cum adică? - Oprește!
Gata, hai că ajunge.
E prea periculos. Mă descurc și singur de-aici.
Cum adică?
Graeme, ați făcut destule. O să fur o mașină sau ceva.
Știu să le conduc pe alea care au cutie automată.
- Ești un șofer prost! - Are dreptate, Paul.
Nici o navă spațială nu știi să pilotezi.
Sunt aproape acum. Mă descurc eu.
- Dar am ajuns până aici... - Da, dar cu ce preț?
Ți-am pus credința îndoială, era să muriți din cauza mea...
Eu doar vreau să ajung acasă.
Cu toții o să mergem acasă.
Cred că am mers prea departe ca să te lăsăm s-o faci singur.
Da. Parcă eram cei mai bun prieteni. Suntem implicați împreună în asta, Paul.
Pe boașele tale păroase că da!
Ultimele trei zile au fost cele mai palpitante din viața mea
și să mi-o tragă cineva dacă mai cobor din rulota asta acum.
- Da, și mie. - Și mie.
Atunci, am rezolvat-o. Ne-am tras-o cu toții.
Mulțumesc mult!
Dacă sunteți absolut siguri, ați putea face ceva pentru mine.
LUMEA ARTIFICIILOR DESCHIS TOT ANUL
ARTIFICII LA PREȚ REDUS
- Ce zici de asta? - Nu, prea mică.
- Sigur? - Da, prea mică.
PE CINCI TONALITĂȚI
Am găsit-o la fix.
- Este că n-a fost greu? - Deloc.
Salutare!
Face 299,99 de dolari plus TVA.
Atât costa și sabia.
Uite! Fug!
- Fir-aș să fiu! Deschide ușa! - La naiba!
- Știi să conduci măgăoaia? - Am condus-o toată viața.
Hai, urcați!
Ați alergat!
Zoil, am interceptat un apel la 911 pe lângă Prospect.
Un magazin de artificii a fost jefuit de doi britanici ciudați cu o rulotă.
Nenorocitul!
Conform camerelor de supraveghere, sunt pe autostrada 14,
la 60 de kilometri vest de tine.
Dacă ai conduce și tu ca un bărbat, i-ai ajunge din urmă în 30 de minute.
Polițiștii nu acționează. Ai face bine să te întorci la 180.
Am înțeles!
Nu mă face să vin și eu acolo.
Sunt invitată de onoare la balul guvernatorului din seara asta
și m-am îmbrăcat elegant de tot.
Da' încotro duce autostrada 14?
Tu să-mi spui.
Eu știu... Thermopolis, Lytle Creek...
Fir-ar să fie! Moorcroft e pe autostrada 14.
Doar nu crezi că...
Nenorocitul vrea să plece acasă.
Va încerca să se întâlnească cu ceilalți.
L-am prins, Zoil!
Adu-mi-l înapoi pe maimuțoiul ăsta spațial
și îți garantez acces de nivel cinci și toate beneficiile.
Super! Sper să mă aștepte și un loc de parcare.
Nu știu ce să zic, omule. Părea destul de supărat.
Dă-l dracu' pe el. E un dinozaur. E timpul pentru prospături.
Aproape am ajuns.
- Aici trebuie să ajungem? - Trebuie să opresc un pic aici.
Chiar crezi că avem timp de opriri, Paul?
Trebuie să fac ceva neapărat.
Oprește aici. E bine.
N-ar trebui să parcăm mai aproape?
Nu. Nu vreau s-o speriem.
Pe cine?
- Bate tu! - Eu bat mereu!
Cine-i acolo?!
- Sunteți cumva Tara Walton? - Lăsați-mă în pace!
Dnă Walton, sunt Clive Gollings. Sunt cu prietenul meu, dl Graeme Willy.
Ce vreți?
Am venit cu extraterestrul care v-a omorât câinele acum 60 de ani.
Hai să plecăm.
Faceți glume cu mine cumva?
Bună, Tara!
Tu!
Ce ceas zgomotos, nu?
Ce tupeu ai să vii aici după atâția ani.
- Mă duc să fac niște ceai. - Fac eu.
Bine...
Uite, Tara...
Pur și simplu am încetat să mai cred în tine, știi?
Am încercat foarte mult timp să conving lumea
că a fost adevărat ceea ce s-a întâmplat în noaptea aia.
Toată lumea a spus că sunt nebună.
Mi-au spus că un meteorit l-a zdrobit pe micul Paul.
M-au dus departe și mi-au făcut teste.
Au spus că au fost radiațiile cosmice.
Pentru că eram speriată, că aveam halucinații,
dar am știut că ești real!
Te-am scos din nava aia cu mâinile mele.
Te-am ținut frumos la căldură și am așteptat să fii luat.
Tata a încercat să înțeleagă,
dar doar îmi zâmbea si spunea, "Bine, bine, Tara".
Când s-a dus vorba despre povestea mea,
au început să vină copiii
și să arunce cu pietre în casă și să-mi pună diverse porecle,
Pe urmă, m-am cam retras.
Stăteam nopți întregi uitându-mă la cer
în speranța că o să te mai zăresc o dată,
dar uite că ai venit acum...
Îmi pare rău. Dacă puteam s-o fac altfel...
Nu-i nimic. Ești real! Asta e tot ce contează.
Am avut dreptate.
Cei care m-au făcut nebună să se ducă să și-o tragă.
Ți-am adus ceva. M-am gândit că-l vrei...
Poftim...
Mulțumesc!
Oare cine o fi?
Rahat! Ei sunt!
Eu mă duc prin față!
Tu ce mama naibii cauți aici?
Fugiți!
Haggard!
"Curentarea" extraterestră!
La naiba! Haggard! Unde-i distracția?
Nu-i nimeni aici. Hai, ajută-mă!
Fir-aș să fiu!
Stai pe loc, nenorocitule!
Sunt atât de slăbit...
Extraterestrul...
Dă-mi...
Dă-mi extraterestrul!
- Nu! - Rahat! Fii atent!
Dă-mi extraterestrul!
Găsește-ți alt extraterestru!
Mulțumesc, Clive! Vine și Tara cu noi?
Tara! Vino cu noi!
Fir-ar să fie! E tata!
Ești bine? Sunt greu?
Ți-am spus eu că nu e grăsime, ci putere!
Ce bine!
Ți-am spus eu că trebuia să parcăm mai aproape!
Bagă pistolul la loc! Sunt ai mei!
- Consideră că te-am avertizat! - Nenorocit nebun!
Te-am prins, ciudat spațial!
- Ruth, treci înapoi! - Tată, du-te acasă!
Te-am prins acum, fraiere! Vin imediat!
Cine nu-i gata...
Fir-ar!
- Tată?! - Ruth, stai!
Tată!
Nu-i nimic. E în regulă!
- Hai, Clive! Pornește! - Așteptați-mă și pe mine!
Gata...
Fugi!
Ruth, condu tu!
Haide, Graeme!
Nu mă părăsi aici!
Nu te părăsesc.
- Graeme, m-ai speria de moarte. - Ruth, de ce nu conduci?!
V-am spus eu că e ușor!
Gata, o redresez!
Fără accident!
Iarba mea!
Fir-ar să fie de drăcie afurisită!
Zoil, raportează!
Sunt Haggard, dle! Zoil nu mai e la conducere!
Nu mă interesează cine e la conducere.
Unde sunt ei?!
Sunt chiar în fața mea! Se duc spre est, la Lytle Creek.
Nu vreau să mai aud nimic până nu e mort nenorocitul ăla.
- Ai priceput?! - Da, domnule! Doamnă!
Fir-ar să fie!
Astea sunt acțiuni guvernamentale oficiale!
Oprește-te! Altfel, am voie să folosesc forță letală!
Chestia aia o are pe fata mea!
- Asta nu e misiunea ta! - Misiunea mea e de la Dumnezeu!
Spune-i că ai dat greș!
La naiba! Avem companie!
Vrea să ne depășească!
- Nu-l lăsa! - Să-l bușesc?
- Cum rămâne cu garanția? - Dă-o dracu' de garanție!
- Fir-ar! Haide! - Zâmbește, scârbă!
Privirea la drum, fraiere!
- Crezi că o să fie bine? - Da. N-o să pățească nimic.
- Haggard! - Zoil.
Unde sunt ceilalți doi?
Unul s-a bușit și s-a ars, iar celălalt doar s-a ars.
Doamne sfinte! Ați dat-o de gard. Trebuia să mă ocup personal.
Sunt foarte aproape. Am nevoie de-o oră.
O oră?! O să fiu pe o terasă cu guvernatorul peste o oră.
Vreau să termini treaba acum!
Gura! Sunt ai mei, ce naiba! O să termin odată pentru totdeauna.
Prea târziu, Zoil. Trimit artileria grea.
Oricum erai plictisitoare.
Adio, dragă prietenă. Ai fost credincioasă și rezistentă.
- Nu pot să cred că s-a dus. - Ce păcat...
Ce ne facem acum, Paul?
Paul!
Unde te duci?
Vedeți? Ce v-am spus eu? Îl recunoașteți când îl vedeți.
Desigur!
Așa, deci. Trage cu bile de foc.
Aprindeți drăcia aia odată.
- Astea nu-s de joacă. - Care-i distanța de siguranță?
150 de metri.
Înseamnă că o să stăm în pădure. N-o să ne bucurăm din plin de ele.
Da, destul de adevărat.
- Ce naiba?! - Acum fugiți, nu?
Nu-i amuzant! E periculos!
- Și acum ce facem? - Așteptăm.
Da.
- A fost super. - Mulțumesc.
N-a fost rău deloc.
Ai făcut asta de trei ori până acum.
Nici să nu te gândești!
Stați un pic!
Stai pe loc, mic nenorocit verde!
E Barosanul!
Ca să vezi... Ce mică-i lumea.
Paul!
Zoil?!
Nu mișcă nimeni!
Stați liniștiți.
Trebuie să spun că m-ai rănit, Zoil.
El mi-ai făcut cunoștință cu soția mea. E prietenul meu.
Prostule! Ai fi putut fi în locul meu peste 15 ani.
- Nu vreau să fiu în locul tău. - Păcat.
Păcat. Eu am asul în mânecă acum.
- Să mergem, Mork. - Nu-mi spune Mork.
- Nu. - Băieți, nu-i nevoie să faceți asta.
Nu pleacă nicăieri.
Terminați-o, ciudaților.
Te-aș împușca dacă nu m-ar incita ideea
că vei fi legat și măscărit in Guantanamo Bay.
Au închis Guantanamo Bay.
Așa au făcut?
Fiți sinceri cu voi.
Ce credeți că mai puteți face în momentul ăsta?
Furia oarbă!
N-ai câștigat nimic. Ți-am mai spus.
- Dă-te la o parte, poponarule! - Graeme.
Lovește-o pe femeia asta!
Băi! Ce nebunie!
Lasă-l în pace!
Ruth! - Las-o în pace, curvă mică!
Zoil! Ești bine, omule?
- S-a dus și planul nostru. - Știu.
Scuze că te-am "electrocutat" la fermă.
Nu-i nimic.
Scuze că nu te-am așteptat lângă bază,
dar, când am ajuns eu acolo, tu deja plecasei.
Oricum, văd că ai avut și un plan B.
Cum să nu... Ei sunt prietenii mei.
Salutare!
Mă bucur să vă cunosc, băieți. Ați făcut o treabă excelentă.
- Mulțumesc, agent Zoil. - Spune-mi Lorenzo.
- Lorenzo Zoil? - Exact.
- Ruth! - Tată?
Paul!
Ce aproape a fost!
Vai de mine...
Nu!
Doamne, Graeme!
N-am vrut să...
Lăsați arma jos, dle Buggs!
Lasă arma deoparte, tată!
Nu! Îmi plăcea la nebunie tricoul ăsta!
E numai vina mea.
Nu trebuia să plec în vacanță.
Nu, nu-i nimic! Ne-am distrat, nu?
- Da, dar ai fost împușcat. - Da, știu.
Dar, sincer, Clive,
nu m-am mai distrat niciodată așa bine.
Graeme?
Trebuie să încerc, nu?
Da...
Paul, gândește-te bine.
Paul!
Paul?
Ce nașpa a fost! Nici măcar n-apuc să le mănânc.
Dar n-a fost foarte periculos?
Uneori... trebuie să riști.
E un miracol!
Domnul și-a folosit mâna vindecătoare!
Nu-mi vine să-i cred pe oamenii ăștia.
Îmi pare rău că ai fost ucis de tata.
Nu-i nimic.
Vrei să mai încercăm sărutul ăla?
Sigur că da!
Ia uite... Ciudatul va moșteni Pământul.
Ca să vezi...
M-am răzgândit. Asta este Jenga.
E mai bine.
Gata?
Ce frumos!
- Frumos din partea ta. - Mersi.
Uite, dle Buggs.
A fost o aventură pe cinste, nu? Scuze că te-am speriat de moarte.
Nu m-ai speriat, ci m-ai eliberat.
Mă bucur.
Ce frumos... Mulțumesc.
- Ai grijă de ea, uriașule. - O să am, domnule.
- Dumnezeu fie cu tine! - Cum zici tu, șmechere.
S-o saluți pe Karen din partea mea.
- Drum bun, piticanie. - Mersi.
- Tu vii cu mine. - Poftim?
Ți-am distrus viața, Tara. Corect e să-ți ofer și eu una nouă.
Dar nu mi-am luat periuța de dinți.
Acolo unde mergem noi n-o să ai nevoie de dinți.
Așa, du-te acolo, fato.
E în regulă! E cu mine. Lăsați-o să intre.
Domnilor...
Trebuie să întreb... Ce zici de carte?
Mi-a plăcut la nebunie. Are multe idei bune.
Dar mi-a fost cam greu s-o termin, sincer să fiu.
Da, și mie.
Cum spun întotdeauna:
"Trebuie să torci un fir bun pentru a țese un vis. "
Asta a spus Adam Shadowchild.
Nenorocitu'! Mi-a furat replica!
- A fost cam nenorocit, într-adevăr. - Da, așa e.
Păstreaz-o pentru drum, dacă vrei.
Da, s-a făcut.
Trei sâni... Ce tare!
Pot să spun că toți am învățat câte ceva din experiența asta.
Fiți voi înșivă, vorbiți din inimă, ceva de genul ăsta...
Da... Eu chiar mă simt diferit.
Și eu la fel.
Mulțumesc, băieți.
- Noi îți mulțumim. - Mersi, Paul.
Ne îmbrățișăm un pic?
Clive, te simt că ți s-a sculat.
Pe data viitoare.
- A fost tare, nu? - A fost nemaipomenit!
La revedere!
Pe curând!
Pa!
Nava asta decolează foarte încet! E un pic jenant. Pa!
Nu se poate un pic mai repede?
A fost mișto, nu?
DOI ANI MAI TÂRZIU
Salut!
Mersi. Noroc!
Îmi pare rău, dar cine ești?
Cineva care te iubește.
Am crezut că vii îmbrăcată în Wonder Woman.
Vă rog, aplaudați echipa
din spatele best seller-ului câștigător a multiple premii Nebula.
Apropo, sunt prieteni de-ai mei.
- Sunt foarte mândru de tine, Graeme. - Și eu sunt mândru de tine, cârnatule.
Haide.
Pat Stevens? Adică Pat Stevens din capitolul 1?
Exact ea.
Mă gândeam că ai fi mai înaltă.
- Să mă vezi când mă ridic. - Mi-ar face plăcere.
Nu mi-am închipuit că arăți așa bine.
Să mă vezi fără hainele astea.
Chiar mi-ar plăcea.
Nu pot.
Se pare că mă numesc...
Rahat, știi ceva?
Aplauze pentru Clive Gollings și Graeme Willy.
Să vă aud!
Trei, doi, unu.
Felicitări.
- Felicitări. - Mulțumesc.
Graeme! Clive!
Îi știu pe tipii ăia!
- Tu! - Bună.
Traducerea și adaptarea: Larra & veverița_bc @ www.titrări.ro
Sincronizare: Leytto @ www.titrări.ro